Undertext översatt från ljudspåret av Aliquis
«I en håla i marken levde en hobbit.»
«Mången tidsålder tillbaka, när vår gamla planet inte var så värst gammal,»
«och långt före det att människan skrev ner sin historia,»
«rådde Midgårds dagar, då människorna delade sin värld»
«med alver, dvärgar, trollkarlar, vättar, drakar ... och hobbitar.»
«Bland Midgårds länder, i ett område känt som Fylke,»
«fanns det en by som hette Hobsala.»
«Där, i en håla i marken bodde en hobbit.»
«Inte en otäck, smutsig och fuktig håla.»
«Inte heller en torr, kal och sandig håla.»
«Det var en håla för en hobbit ... »
«med andra ord en hemtrevlig håla.»
– Bilbo Bagger? – Ja.
– Jag vill hyra en inbrottstjuv. – En inbrottstjuv?
Jag är rädd att du ha kommit fel.
Menar du att du inte vill delta i ett stort äventyr?
Å inte då! Vi hobbitar är ett stillsamt folk.
Äventyr innebär sen middag.
Nog pratat! Jag är Gandalf,
och Gandalf, det är jag!
– Gandalf? Den vandrande trollkarlen? – Densamme!
Lyssna!
"vi färdas kvickt på väg vi glömt,"
"där blekt förtrollat guld är gömt."
Thorin med följe, till din tjänst.
Dvalin, Balin ... Kili, Fili ...
Dori, Nori och Ori. Oin och Gloin, sir.
Kalla honom Bifur och honom, Bofur.
Samt Bombur till er tjänst
Vi alla är till er tjänst.
"Spräck var tallrik, glasen med, det gör Bilbo Bagger vred."
"Detta gör herr Bagger vred, så akta tallrik, glas och sked."
"Nagga kniv gör gaffel böjd, flaskor krossa, å sån fröjd!"
"Detta gör herr Bagger vred, så akta tallrik, glas och sked."
Vad vill de här dvärgarna i Hobsala?
Dricka te och äta kvällsvard ...
och träffa dig, Bagger Inbrottstjuv!
"Högt över Dimmigbergens köld"
"till hålor under bergets sköld,"
– Det finns magi i musiken. – Och den tränger rakt in i mig.
Du känner kärlek till vackra ting.
Att få resa och se de höga bergen,
få höra granarna susa och vattenfallen forsa.
– Att bära svärd istället för stav. – Bara denna enda gång!
Gandalf, dvärgar och Bagger Inbrottstjuv ...
Vad menar ni med "tjuv"?
Säg "skattsökarexpert", om du föredrar det.
Ja, det gör jag.
Vi har samlats här i kväll, hos vår vän,
denne högst förträfflige hobbit.
Må han aldrig förlora håret på sina fötter!
Skål!
Snart inleder vi vår långa färd,
Jag antar att vi alla känner väl till målet.
Alla?
Inte jag!
Verkligen? Då måste vi informera vår inbrottstjuv.
Vi söker en skatt som är rätteligen vår.
Långt borta i öster,
bortom Dimmiga bergen och Mörkmårdens skogar,
där ligger ... Ensamma berget.
För länge sedan var det mitt folks hemvist,
och där regerade min farfar,
Kungen under Berget.
«Stark trolldom kunde forntidsdvärg, och hammar'n slå djupt i sitt berg.»
«I gruvans gång ej dagens sken, syns den i mörka hall av sten.»
«Bägare smidde de för sitt bord, och gyllenharpor under jord.»
«Tidevarv dör, sång sjöngs i kör, som männ'skor, alver aldrig hör.»
«För forntidskungar, alvers drott, där silver och guld, båd' stort och smått,»
«de gjöt vid härd, och ljusets värld, blev glittersten att pryda svärd.»
«I kedjor av silver träddes opp de stjärnors glöd. I kronors topp»
«en drakeld brann. I virad länk sken solens strålar, månens blänk.»
«Tveklöst var det denna rikedom som lockade fram draken.»
«Furor kved bland sly och kratt, och vinden tjöt i stormig natt.»
«Röd eldbrand sved och lågor spred och träd som facklor där brann ned.»
«Nedanför i dalen, låg Dalby... »
«människornas stad.»
«I dalen genljöd klockors dön, och blek var man hov upp ett stön.»
«Nu vredens lågor drakmun lämnar, så torn av sten och trähus rämnar.»
«Berg höljt i rök i månskensnatt av Ödets dom var dvärg blev matt.»
«De flydde hallen, djup och stor, och krossades av drakens klor.»
Förbannad vare draken! Förbannad vare Smaug!
Han dräpte våra män och stal vårt guld!
Förbannad vare draken Smaug!
Är detta det äventyr ni planerat för mig?
Att hjälpa er återta ert guld?
Just så.
Tretton är ni tillsammans. Ett oturligt antal.
Med herr Bagger blir ni fjorton.
Ett utmärkt lyckotal du funnit åt oss.
Slutdiskuterat alltså. Låt se kontraktet.
"Till Bagger Inbrottstjuv. Villkor för dina yrkesmässiga tjänster:"
"Fjortondedelen av all intäkt, Utlägg för resan garanterade."
”Begravningsutgifter, om behov uppstår. Med högaktning, Thorin med följe"
– Begravningsutgifter? – Anser du villkoren godtagbara?
– Naturligtvis gör han det! – Men jag...
Så, imorgon börjar ditt största äventyr.
"Nu din största uppgift väntar vid din dörr."
"Idag och imorgon, de blir ej som förr."
"Båd' lycka och kunskap, du skänks varje dag."
"Och vardagens form bryts av dig med behag."
Bilbo: En hobbits äventyr
Baserad på originalversionen av "The Hobbit" av J. R. R. Tolkien
"... kan göra dig timid,"
"så sluta att grubbla och slösa din tid."
Medverkande i alfabetisk ordning:
Med specialkunskaper av
"Det största äventyret" hobbitens ballad framförs av
Musik, komponerad, arrangerad och dirigerad av
Sångtexter, skrivna och tillrättalagda av
Produktion och regi av
Ingen hatt, ingen stav, ingen pipa!
Inte en ens en näsduk. Hur överlever man något sådant?
– Hur kom Gandalf före oss, Bombur? – Han kommer och går efter egen vilja.
Han är ju trollkarl, eller hur?
Åt skogen med inbrott och allt som har med det att göra
Bilbo, kom alltid ihåg, när ditt hjärta behöver tröst,
tänk då på trevliga saker.
Ägg och bacon, en pipa fin tobak,
min trädgård vid skymningen,
tårtor.
Vi slår läger här!
Kanske hittar vi en torr plats att sova på.
Vår utkik har sett något.
Titta, troll!
Vidriga, usla, tjuvaktiga troll.
Var katten håller Gandalf hus?
Lämnat oss igen?
Precis när en trollkarl vore som mest önskvärd.
Spelar ingen roll, vi har ju en yrkestjuv med oss.
Hur hör troll och inbrott ihop?
Det skulle smaka med lite av köttet de äter.
– På det viset. – Tjuv, gå och ägna dig åt lite tjuvnad!
Fy tusan! Aldrig annat än fårkött att äta!
Vad jag längtar efter ett stycke riktigt dåligt kött.
«Bacon och ägg, min öppna spis, varma kastanjer.»
Vad fanken...?
Hjälp! Släpp ner mig! Sluta, sluta!
Vad är det här för något?
Vi kokar honom och ser vad det blir!
Han skulle inte ens bli en munsbit.
Det kanske finns fler här omkring.
Dvärgar, fly! Det är ute med mig.
Dvärgar?
– Det kallar jag kvällsmat! – Vi går och fångar in allihop!
Låt oss steka dem.
Koka dem, anser jag.
Till var och en efter egen smak, pojkar.
Det räcker åt oss alla.
Jag tänker äta mina råa.
Gryningen ska ta er alla, och förstena er!
Solen! Fy tusan!
Hur kunde morgonen randas så snabbt?
Det är ute med oss!
Utmärkt!
Ett ögonblick. Ett ögonblick!
Var är den klantige inbrottstjuven? Lyckonummer va?
Se hit! Kom och se vad jag hittade!
Inte så pjåkigt ... som första försök betraktat.
Äsch, det var väl inget särskilt.
Vi behåller dessa. Nedrans fina klingor ...
med tanke på att troll har gjort dem.
I mina ögon ser de inte ut som trollsvärd.
Förmodligen stulna.
Betrakta de egendomliga runorna.
Vad är runor för något?
En urtida skrivkonst. De finns på mitt också.
Kan du tyda dem?
Det här alfabetet känner jag inte till.
Vem än som gjorde dem, nu är de i vår ägo!
Täck över skatten. Vi hämtar den på återvägen.
Smaka på den du, Smaug, din vidriga mask!
Jag ser att du också har tagit ett svärd i anspråk.
Ja, bara en dolk faktiskt.
Men för någon i min storlek är det tillräckligt.
Skynda, vi måste komma iväg!
– Vänta! – Vänta?
– Det är hög tid att ge dig det här. – Vad är det?
Detta är en karta över Ensamma Berget,
given till mig av din far för hundra år sedan.
Va? Varför gavs den inte till mig, den rättmätige arvtagaren?
Jag har noga valt ett tillfälle att ge den vidare.
Åh, vad jag älskar kartor! Jag har en ansenlig samling.
Äsch, jag har berget gott nog i minne utan en karta.
Verkligen?
Hur tänker du träda in i Smaugs hall?
Genom huvudporten? Som gäst kanske?
Du skulle bli till aska innan du tagit sju steg!
Se här! Titta!
Se här! Handen pekar från runorna på ...
Nåderika makter...! En hemlig ingång!
– En lönngång till de nedre hallarna! – Utmärkt, inbrottstjuv!
– Jag är ganska bra på kartor. – Låt mig få se.
Ja. Det stämmer.
Men är den fortfarande hemlig?
Den är för liten för Smaug.
Den täcks av en dörr, gjord att efterlikna själva bergväggen.
Här är nyckeln. Ha den i gott förvar.
Självklart ska jag det.
Men om dörren är fördold, hur ska då vi hitta den?
– Det står inte på kartan. – Jo, det gör det, men ändå inte.
Tids nog kommer du att förstå.
Äntligen! Skåda Vattnadal!
Alvernas gömda dal, där Elrond ännu har sin sal.
Helt förtrollande!
– Vi måste vidare. – Så synd!
Alvsång är inget man gärna går miste om,
i juni, under stjärnorna ... Men ...
Käre Elrond, din gästvänlighet är överdådig.
Maten, vinet, berättelserna, musiken.
Ja, men vi har mycket att uträtta.
Du lovade att ta en titt på dessa trollsvärd efter måltiden.
Naturligtvis ska jag det.
Men inledningsvis, detta är inte trollhantverk.
De måste vara stöldgods.
De gjordes för krigen mot vättarna.
Thorin, enligt runorna heter det här svärdet,
Orchrist, Vätteklyvaren.
– Och mitt? – Glamdring, Fiendefällaren.
Bevara dem väl.
Jag ska hålla mitt svärd i ära.
– Visa mig nu kartan. – Den har jag här.
Det här var besynnerligt. Låt mig se ...
Jo minsann!
Här finns månbokstäver ... Ser ni?
Vad är 'månbokstäver'?
Runor som bara blir synliga när de hålls mot månens ljus.
De ger anvisningar till hur man finner den hemliga dörren.
"Stå vid den grå stenen, när trasten slår,"
"och den nedåtgående solens sista strålar"
"kommer att skina på nyckelhålet."
Den här vägen! Skydd! En torr grotta!
Få lite sömn, mannar. Här fann vi en perfekt lägerplats.
Dvärgar har ett konstigt synsätt när det gäller perfektion.
Och var är Gandalf?
Borta nu igen? Jag önskar att jag var trollkarl.
Hej ... vad är det här?
Se upp!
Hästarna! Hästarna!
Vakna! Vi har blivit bestulna!
Vättarna anfaller! Rädda hästarna från vättarna!
Fångade! Vättarna har oss!
Vilka är dessa eländiga personer?
Thorin, till er tjänst. Vår avsikt var inte att inkräkta.
Vi sökte bara skydd från stormen.
Han är en lögnare, o du fruktansvärde.
Be honom förklara sitt svärd.
Hans svärd bär namnet Orchrist, Vätteklyvaren!
Mördare! Alvers vänner!
Stopp!
Jag känner igen det svärdet!
Det kallas Glamdring, Fiendefällaren!
– Gandalf! Gamle gode Gandalf! – Följ mig! Snabbt!
Den här vägen! Följ mig!
Bilbo ...! Han är borta!
Bilbo, var är du?
Gollum ...
gollum ...
Min Älssskade.
Det är min Älssskade.
Hej, min Älssskade.
Plaske och förbaske mig. Mat för min Älssskade.
Ägg och bacon, varma muffins och sött smör.
Vad är det där för oljud, min Älssskade?
Min Älssskade vet inte.
Nåderika makter!
Men hej, vad är det här?
Fint minne att visa dem därhemma. Om jag någonsin kommer hem.
Gollum.
– Vem är du? – Lyckliga oss, min Älssskade!
En smaklig munsbit skulle det bli för oss.
Vad är det för nåt, min Älssskade?
Jag är herr Bilbo Bagger.
Jag har förlorat dvärgarna, trollkarlen och gått vilse.
Gollum, gollum.
Betänk att jag är beväpnad med en alvklinga!
Det var bättre. Kanske vet du vägen ut?
Vi kanske sitter här,
och pratar med det en halv stund, min Älssskade.
– Det ... gillar ... gåtor?
Om jag gillar gåtor? Ja, det gör jag ... i viss mån.
Det måste tävla med oss.
Om Älsssklingen frågar och Det inte svarar ...
äter vi Det, min Älssskade.
Åh nej du!
Men om Det frågar oss och vi inte svarar...
Visar vi ... vägen ... ut!
– Jag tycks inte ha något val. – Min Älssskade...
Vi ger Det den första gåtan.
Röstlös den ropar, vinglös den fladdrar,
tandlös den biter, munlös den pladdrar.
Kan Det gissa ... svaret?
Ge mig ett ögonblick.
Är Det gott, min Älssskade? Är Det saftigt?
Smakligt... äckligt ...? Är Det delikat?
Ursäkta!
Vinden! Svaret är vinden!
Nu är det min tur.
Skrin utan gångjärn, nyckel och lock,
gyllene skatt den rymmer dock.
Låt Det ge oss en chans, min Älssskade.
– Ägg! Ägg är det! – Nedrans!
Vår tur nu, min Älssskade!
Jag skälver av förväntningar!
Nu.
Detta ting ... som allt förtär ...
fåglar ... djur ... buske ... blom och bär,
Gnagare jag är ... biter stål,
mal ... den hårda sten ... gör hål.
Dräper kungar ... skövlar städer,
och mark med bergens stoft bekläder!
Intressant ... Nå, låt mig tänka efter.
– Vad svarar Det? Vad svarar Det? – Ett ögonblick bara!
Min Älssskade, kommer Det att smaka läckert?
Ja ... det kommer det!
– Ge mig lite tid. – Va?
Vad ... säger Det?
Jag sa tid! Tid!
Vad är det frågan om?
Det ... gissade! Svaret är ... tid!
Är det?
Jag visste det hela tiden. Den är gammal.
Nåväl, nöje har sin tid. Kan vi gå nu?
Det måste ... ge oss ... ännu en gåta,
min Älskade! Ja. Ja!
Sjuttsingen, jag kan ingen mer.
Fråga. Fråga!
Nåja.
– Vad har jag i min ficka? – Inte rättvist!
Ingen rättvis fråga, min Älskade,
vad Det har i sina ...
i sina vidriga ... små ... fickor!
Ursäkta, men det är min gåta.
Kan du inte gissa förlorar du och visar mig vägen ut.
Min Älssskade förlorar ...!
Men först ... visar ... min Älssskade Det,
något ... vackert...
– Vill du visa mig något? – Min födelsedagspresent.
Vänta, vart ska du?
Fann en ring ... på sin födelsedag ...
för länge ... sedan.
En gyllene ... ring.
En magisk ... ring!
Vi måste hämta ... min Älssskades
födelsedagspresent från sitt ... gömställe.
Vad händer nu då?
Du gissade inte att denna låg i min ficka.
Milda makter!
Var är den? Var är den?
Min gyllene ring. Min magiska ring!
Förlorad är den.
Borta! Borta!
Älssskade! Min Älssskade! Min ring. Borta!
Min Älssskade minns.
Han bär den förut och tappar den på stranden.
Förbannelse! Förbannelse över Bagger!
Det hittade den. Min ring!
Min födelsedags ... present!
Vad han går på!
Nåderika makter!
Ringen?
Ja ... helt klart.
Min Älssskade! Vi hittar den! Vi hittar den ...
Den där Bagger ... min Älssskade!
Vi ska krossa Det ... och mosa Det!
Jag pyser!
Var är Det? Var är Det?
Det är listigt.
Det säger att Det inte vet hur man kommer ut,
men Det vet hur man kommer in min Älssskade.
Det måste ... känna till ... vägen ... ut.
Aha, det smyger iväg mot bakdörren.
Min Älssskade måste skynda till bakdörren. Ja!
Så välpassande. Följ vägvisaren.
Det är inte här, min Älssskade.
Ett trick. Det har rymt!
Tjuv! Tjuv!
Bagger...! Vi ... hatar Det!
Hatar Det ... i evighet!
Gollum trodde att jag visste vägen, och ville genskjuta mig.
Men istället följde jag honom till utgången.
Vi fick kämpa oss förbi vättarnas vakter.
Hur kommer det sig att de inte såg dig?
Oh ... konsten att stjäla
bygger som ni vet på att vara diskret.
Osynlig, så att säga.
Din utsaga ringer av sanning. Ja, den "ringer" sanning.
Nog talat om detta. Vi måste komma iväg.
Det finns fortfarande vättar häromkring.
Vad jobbigt! Fler berg?
Nej. Ser du inte?
Solen sjunker i väster, bortom bergen.
Vi är på andra sidan, vid gränsen till landet bortom.
– En varg! – Med vättarna!
– Hjälp! – Vi kan inte klättra högre!
Mina armar!
Mina stackars ben. Mina ben!
Vad kommer de att göra med oss?
Släppa oss ... till en säker död?
Vem vet?
Men de har fört oss långt utan att släppa!
Se! Vilda Landets flod! Ja, för tusan!
De tar oss till brynet av Mörkmården.
För att krossa oss mot klipporna! Jag visste det!
O, du store Örnfurste. Evigt tack för den djärva undsättningen!
Jag har inte glömt pilen, som fällde mig för många år sedan.
Jag har inte glömt trollkarlen, som fann mig och helade mitt sår.
Och nu ...
Far väl, varthän ni än far,
tills ni får vila i era nästen efter resans slut.
Så, detta är alltså Mörkmården.
En förfärlig plats om jag minns rätt. Och farlig.
Så, så, kartan visar oss de säkraste stigarna.
Följ den noga, raka vägen genom skogen.
Lämna inte stigen, ty då kommer ni aldrig ut ur Mörkmården.
Du talar som om du inte skulle följa med.
Det ska jag inte heller.
Jag har angelägna bestyr att sköta söderut.
– Han menar väl inte allvar? – Vad ska vi göra utan Gandalf?
Snälla, lämna oss inte!
Jag är redan försenad för er skull.
Jag lämnar ju herr Bagger hos er. Det borde väga upp.
– Mr Bagger? – Bilbo?
Inbrottstjuven?
Jag?
Jag kan inte mäta mig med en trollkarl!
Struntprat. Du är ju lyckotalet!
Och snart inser du,
att du förmår mer än vad du anat.
Ni min herre, får bli min ersättare.
Här är papper och skrivdon.
För noggrann dagbok över resten av er resa,
så jag kan ta del av den efteråt, och peka ut era misstag.
Jag kan inte mer än att göra mitt bästa.
Det må vara tillräckligt.
"Gandalf tillhanda. Enligt dina instruktioner"
"för jag denna dagbok över vår resa genom Mörkmården."
"En dag kommer den till nytta för mina memoarer,"
"som jag tänker kalla:"
"«Dit och tillbaka igen: en hobbits semester.»"
"Dagarna är förfärliga, och nätterna helt hopplösa,"
"ty vi är hungriga och törstiga."
"Bären som växer här smakar vidrigt."
"Allt som rör denna skog är otrevligt."
"En dag bestämde vi, att någon"
"skulle klättra upp i det högsta trädet och ta sig en titt.»
"Jag kunde inte bestrida beslutet. Mitt kontrakt är vagt på flera punkter."
«Det finns ögonblick som kan ändra en person för evigt.»
«Och plötsligt undrade jag,»
«om jag någonsin skulle få se min mysiga håla igen.»
«Jag undrade om jag verkligen ville det.»
«Jag vaknade morgonen därpå till en otäck överraskning.»
«Nu ska jag ge dig ett namn.»
«Jag tänker kalla dig ... »
«Sting!»
«Resten av morgonen gick åt till att söka mina färdkamrater.»
«Och jag fann dem till slut ... »
«på en plats, mörk och faslig,»
«likt en fläck av midnatt, som aldrig städats undan.»
De blir goda att äta ...
när de hängt till sig en dag!
Försvinn! Försvinn!
Bombur!
«Jag kunde då inte låta mitt följe, mina färdkamrater»
«bli en måltid åt dessa vidriga spindlar.»
«Här gällde det att handla!»
Nu är ni befriade.
Jag inser att spindelns gift har gjort er svaga,
men ni måste följa mig ... skyndsamt!
Titta! På stigen framför oss.
Där är den!
Den har befriat vår kvällsmat!
Nu ser vi dig!
Vi tänker äta upp dig och låta ditt skinn bli hängande i ett träd.
Fånga den!
Jag tror jag kan uppehålla dem!
Spring till skogsalvernas glänta!
– Men hur kan du ...? – Jag sköter huggandet!
Spring! Raska på!
Nu har vi den. Slut cirkeln!
Den kan inte undkomma!
Din lata spink! Etterblära!
Vad är det där?
Sting! Sting! Sting!
Retirera!
Vi klarar oss inte mot Sting!
«Jag förenades med färdkamraterna vid skogsalvernas glänta.»
«Men när jag fann dem, fick jag ännu en överraskning.»
«Skogsalverna hade återvänt, beväpnade för strid.»
«Dvärgarna som var svaga efter mötet med spindlarna»
«hade givit upp helt utan kamp.»
«Vi gick hela dagen ända till mörka natten.»
«Till slut kom vi fram till alvkungens palats,»
«som ligger helt vid skogens östra bryn.»
«Vi hade strävat hela denna långa väg bara för att bli fångar.»
– Varför försökte ni dvärgar anfalla ...? – Inte anfalla!
Vi kom för att be om mat! Vi är utsvultna.
Varför befann ni i skogen över huvud taget?
– Det må vara vår sak. – Nåväl.
För bort dem tills de är hågade att säga sanningen,
om det så skulle ta 100 år.
«Girighet! Den skatt vi sökte var stor nog att delas med alverna.»
«De skulle ha blivit goda bundsförvanter mot "masken" Smaug.»
«Istället blev de våra fiender, och vi blev deras fångar.»
«Även om min osynlighet gjorde att jag lätt kunde smyga omkring,»
«förmådde jag inte bryta upp låsen.»
«Så det gick veckor, innan jag fann ett sätt att befria mina kamrater.»
«En flodarm flöt fram under grottorna.»
«Fina viner skeppades uppströms av människor, som levde vid Långsjön.»
«Skogsalver njöt sitt vin i stora mått, så faten tömdes snabbt.»
Sluta klaga!
Jag lovade aldrig att stjäla förstklassigt logi.
«Jag hade rest långt och upplevt mycket för att få se det.»
«Och nu gillade jag inte åsynen av vad jag såg!»
«Inom kort nådde vi människornas bosättning, Sjöstad.»
«Ett beskrivande, men inte särskilt påhittigt namn,»
«eftersom staden faktiskt var byggd i själva Långsjön.»
«Här vågade ättlingarna från Dalby»
«ännu bo och idka handel i skuggan nedom Smaugs berg.»
Jag är Thorin, sonson till Kungen nedom Berget!
Jag ... har ... återvänt!
Var hälsad, Thorin Ekensköld.
Jag är Bard väktare.
Vi är hedrade av din närvaro.
Din farfar lever än idag i våra sånger och sägner.
Vi erbjuder dig vår hjälp, och vi litar på din tacksamhet,
när draken är dräpt och ditt kungarike återupprättat.
«Vi fick mat, blev gödda, fick nya förnödenheter,»
«och två veckor senare närmade vi oss slutet på vår resa.»
«Och risken fanns, att slutet skulle bli riktigt otrevligt.»
Stanken! Jag hade aldrig känt draklukt tidigare.
Alla hallar måste vara fyllda av hans vämjeliga odör.
«Medan Smaug sov därinne,»
«ägnade vi dagar åt att söka den gäckande hemliga dörren.»
«Då, en eftermiddag.»
«Medan vi väntar skriver jag ner sista delen av min dagbok.»
«Vårt enda sällskap är en irriterande fågel som knäcker sniglar.»
"Stå vid den grå stenen, när trasten knackar ..."
"och den nedåtgående solens sista strålar..."
"kommer att skina på nyckelhålet."
Milda makter!
– Vakna! Vakna! Nu sker det! – Vid åskans dån!
Där är den!
Thorin, kvickt innan den försvinner. Använd nyckeln!
Jaha, nu är vi här.
Vad gör vi nu då?
Nu är det dags för vår aktade herr Bagger,
att utföra de tjänster, för vilka han anställdes.
– Jag? – Du måste förtjäna din belöning.
Vi har ett kontrakt.
Du anser att det är min uppgift att gå först?
Jag har redan fört er ur två knipor, som vi inte förhandlat om.
Och vem följer med ...?
Ingen ...? Jag förstår.
– Nå, det är ju du som är inbrottstjuven. Gå in och stjäl något!
Nåväl. Jag tänker inte vägra.
– Lycka till! – Tack.
Numera förlitar jag mig mer på turen än förut.
«Nu får du till slut bita i det sura äpplet, Bilbo Bagger.»
«Vad gör du här? Vad ska du med drakskatter till?»
«Känner du "maskens" hetta, herr Bagger.»
«Några steg till, och du ska äntligen få se den gamla draken.»
«Du kan fortfarande vända om.»
«Men att gå vidare, att ta ytterligare ett par steg, »
«skulle vara det modigaste av alla ögonblick.»
«Vad än det får till följd, är oväsentligt.»
«Det är här du utkämpar din verkliga strid, herr Bilbo Bagger.»
«Vänder du tillbaka ...?»
Nej!
Nå, tjuv.
Jag vädrar dig. Jag känner din lukt.
Jag hör dina andetag.
Kom fram!
Ta för dig, det finns tillräckligt och långt mer än så.
Tack, o Smaug den stormäktige.
Jag kom inte för att få gåvor.
Jag önskade endast få se dig,
och se om du verkligen är så mäktig som sägnerna säger.
Jag trodde inte på dem.
Gör du det nu?
Sägnerna förbleknar jämfört med ditt verkliga jag.
O Smaug, du den största och förnämsta av alla olyckor!
Du har god hyfs för att vara tjuv ... och lögnare.
Du vet vem jag är,
men jag minns mig inte ha känt din lukt förut.
Vem är du och var kommer du ifrån?
Jag kommer inifrån kullen.
Och under kullen och över kullar har jag min stråt
och genom luften. Jag är den som går osedd.
Talar du i gåtor?
Vad heter du?
Jag är lyckotalet.
Jag är den som skär spindelväv, spindelstickaren.
Fina titlar.
Jag är den som dränker sina vänner och bringar dem levande upp igen.
Jag är örnars gäst, ringvinnaren och turbringaren.
gåtlösaren och tunn-ryttaren.
Tunn-ryttare?
Då har jag listat ut din gåta!
Du är en av de eländiga, tunn-bankande sjöstadsborna!
Du och din stad ska dyrt få betala detta intrång!
Så, sjöstadsborna tänker stjäla min skatt?
Vänta! Du vet inte allt. Inte bara guld förde mig hit!
Sluta med dina gåtor!
Vad annat ändamål förde dig hit, sjöstadsbo?
Hämnd!
Hämnd?
Du måste väl inse att din framgång har skapat dig bittra fiender?
Hämnd? Du!
Jag ... är ... Smaug!
Jag dödar det jag vill döda!
Jag är stark! Stark! STARK!
Mitt pansar är som tiodubbla sköldar, mina tänder är som svärd,
mina klor är som spjut, snärten från min stjärt är en åskvigg!
Mina vingar är en orkan!
Och min andedräkt ...
döden!
Nå? NÅ?
Var är dina gåtor nu?
Synnerligen imponerande.
Dock ... har jag fått uppfattningen att drakar är ...
mjuka undertill ... sårbara. Särskilt området kring bröstet.
Du har hört fel!
Jag är bepansrad såväl på ovan- som på undersidan.
– Nja, det vet jag väl inte. – "Det vet du väl inte."
Jag ska visa dig!
Titta! Vad säger du om det här?
Sällsynt och underbart, eller hur?
Strålande! Underbart! Perfekt! Felfri!
Häpnadsväckande! Magn...
«Gamle dåre!»
«Där finns en lucka i din vänstra brösthåla»
«så blottad som en snigel utan skal.»
Vad menar du? Fler gåtor?
Nej, gåtornas tid är över.
Jag bör nog inte uppehålla Ers Härlighet längre.
Tråkigt att du inte kunde hitta mig.
Men en skicklig tjuv kräver en skicklig vakt.
Tjuv?
Tjuv! Eld! Mord!
– Vi borde ha följt med honom. – För att bli stekta levande?
– Det är inbrottstjuven! – Trefaldigt hurra för Bilbo!
Tack, men jag skulle uppskatta en mer praktiskt hyllning.
Med andra ord: Släck mig!
Sådär! Alltid roligt att kunna hjälpa en vän.
Jag kan inte säga hur tacksam jag är.
Strunt i det. Vad stal du?
Denna.
– Vad var det? – Jordbävning?
In i den hemliga gången! Det är vår enda chans!
Tunn-ryttare! Tjuvaktiga sjöstadsbor!
Ditt folk ska få erfara min vedergällning!
Sjöstadsfolket är chanslösa, om inte ...
Jo, du är blott en trast men ändå så mycket mer.
Du har sett Smaug. Du känner till hans sårbara punkt.
Flyg till Sjöstad,
till väktaren Bard. Berätta för honom!
Vinden är besynnerligt varm så här på hösten.
Bard! Vad är det där?
Draken är på väg, eller må jag kallas en tok.
Dra in broarna! Till vapen! Till vapen!
Draken!
– Smaug, vaken efter alla dessa år! – Draken kommer!
Beredda! När han flyger över ...
Pilar!
Tag betäckning! Nya pilar!
Försvinn din dumma fågel! Försvinn!
Kan du tala?
Bilbo Bagger? Vad fann han, sa du?
Jaså ... Jag ska se efter.
Du talar sanning, kära trast!
Svarta pil, du har aldrig svikit mig,
och jag har alltid hämtat dig tillbaka.
Jag fick dig av min far och han fick dig av en hjälte.
Och sannolikt föddes du i en smedja hos den gamle Kungen under Berget.
Iväg, och flyg i hast!
Nu är det jag som är kung!
Tig! Det finns bara en Kung nedom Berget - jag, Thorin!
Leve Thorin! Hurra!
Nu... ha, ha ... har vi mycket att göra.
Vi måste teckna ner vår skatt,
och packa den för lastning.
Fröjdas med oss, inbrottstjuv! Du äger ju del i allt detta.
'Kan' äga del, ja! Vad händer om Smaug återvänder?
Han har varit borta en vecka nu. Har väl funnit bättre jaktmarker.
Har detta överflöd gjort er galna?
Vi måste hitta ut ur berget,
för att se om han verkligen är borta, och det snabbt!
Enligt kartan, ligger huvudporten åt det hållet.
Följ mig, mina herrar!
Milda makter! Vad är det där?
Är hela dalbottnen fylld av eldflugor?
Inte eldflugor, eldar, lägereldar!
Prat! Bara en hel krigshär kan behöva så många eldar.
Nej, min vän! Två krigshärar!
Bard från Sjöstad!
– Vad, sade du? – Två härar!
Smaug är död. Jag dräpte honom.
Trasten gav mig ditt meddelande.
Verkligen? Utmärkta nyheter! Jag hoppades han skulle klara det!
– Mitt folk har utropat mig till kung. – Kung? Gratulerar!
De kunde inte ha valt en bättre man!
Jag vet inte hur jag ska kunna tacka dig.
Vår stad är förstörd och måste byggas upp igen.
Tacka oss genom att dela med er av er rikedom.
Ja, naturligtvis. Det finns så det räcker till alla.
Vänta! Skatten är vår, och tillhör endast oss dvärgar!
Så vore inte fallet om Smaug ännu levde.
En liten detalj.
Så du tog med dig två härar för att ta den?
Jag tog med mig EN här.
Den andra är min!
Du ... som slängde oss i fängelsehålorna?
Mitt folk har lidit stor skada av "masken" genom åren.
Vi kräver återgäldning!
– Aldrig! – Varför inte? Det räcker till alla.
Det handlar om principer och heder.
Då tar vi den imorgon!
Vi möts i gryningen på slagfältet.
Du inser att du är helt underlägsen i antal.
– Detta är befängt! – Tig! Vad vet en tjuv om krigföring?
I morgon gäller det således.
Det här är synnerligen obehagligt. Jag kommer säkert att få utslag.
Den rustningen smiddes i min farfars gjuteri.
Bär den med stolthet, så kommer den föra dig till seger!
Jämmer och elände, strunt i seger!
Mitt enda hopp är att bli tagen tillfånga, ju snarare desto bättre.
– Det är ord från en ynkrygg. – En ynkrygg som lurade ut Smaug?
En ynkrygg som räddade er gång på gång?
En ynkrygg som ledde er, medan ni kröp bakom mig?
Nu kryper vi inte!
Detta är ren galenskap, fjorton mot tiotusen!
Och ändå går ni mot en säker död,
glättigt som om ni skulle på tebjudning.
Ditt folk kommer aldrig att förstå krig, hobbit.
Detta är krig! Krig!
Vår utkik har sett något!
O, store Kung nedom Berget!
– Balin, det är ju bara Thorin! – Tig!
– Ja, general? – "General"?
Ännu en här närmar sig, från nordost!
En här av våra egna, av dvärgar!
– Min kusin Dain från Järnbergen? – Han och ingen annan.
Ha, nu är vi inte i underläge! Nu har vi också en här!
– Ett slag med tre härar? – Till strid!
– Framåt! – Framåt!
Till kamp!
Skabbiga dvärgar! Stjälande dvärgar!
Döda, stick dem! Halshugg dem!
Dräp var männ'ska, dräp var alv! Skydda guldet i våra valv!
Jag skulle föredra att vara hemma i Hobsala igen.
– Vem är den där gamle mannen? – Ur vägen!
– Flytta på dig, din gamle tok! – "Gamle tok"?
– Gandalf! – Stopp!
Jag vill tala med kungarna!
Fasan är över er alla!
En här av vättar kommer från norr, för att göra anspråk på skatten.
Se!
De rider på vargar!
O, du store Alvkung, min sannaste vän och bundsförvant.
Vi måste förena våra krafter mot detta vårt plågoris.
Naturligtvis, du ädle Konung nedom Berget.
Ditt folk är vårt broderfolk.
Och alla mina män med vapen står enade med era.
– Enade kan vi övervinna vår onde fiende. – Enade!
Thorin har rätt. Jag förstår helt enkelt inte krig.
Ett slag med fyra härar. En, två, tre ... ja, fyra!
Vi är förlorade! Vättarna är för starka!
Men vi kommer att spilla mycket av deras blod innan dagen är över.
Om detta är våra sista stund, låt oss leva den med ära.
Håll an, allt är inte slut!
Vättarna har många fiender, ännu en här närmar sig.
Örnarna!
Fem härar nu...? Herr Bilbo Bagger, nu får det räcka.
Bombur! Du är skadad.
Jag lever fortfarande. Och du då?
En lätt skada, ett slag i huvudet, borta i timmar. Vad hände?
Vi vann.
Bombur död. Två.
Av de tretton från start, hur många är kvar?
– Sju. – Och Thorin?
Snart är de bara sex.
– Jag har hämtat honom. – Farväl, gode tjuv.
Jag vill skiljas i vänskap och återta mina ord vid porten.
Det är många ord, som jag också vill ta tillbaka.
Är detta vad som krävs för att vi ska förstå varandra, gamle vän?
– Thorin. – Tyst.
Du är ingen ynkrygg, min vän. Jag är ledsen att jag kallade dig det.
– Det är inte viktigt ... – Och jag hade fel.
Du förstod dig visst på krig.
Det var jag som inte gjorde det tills nu.
Farväl, Kung nedom Berget.
Du barn av det vänliga Väst,
Jag har kommit till insikt ...
att om fler av oss värdesatte ert sätt att leva ...
mat och gamman istället för hopsamlat guld,
skulle vi haft en muntrare värld.
Sorglig eller munter ... nu måste jag lämna den.
– Farväl. – Farväl, Thorin.
Tar du bara med dig två små säckar guld?
Din andel var betydligt större.
Det är allt min häst orkar bära, och jag kommer aldrig att behöva mer.
– Men du har en annan belöning? – Ringen? Ja.
Jag tänker ha den som ett minne i en glasburk på spiselkransen.
Sålunda har nu alla gamla förutsägelser besannats.
Smaug är död och vättarna bortdrivna.
Dvärgar och alverna lever i sämja.
Människorna frodas, blir fler och bygger nya samhällen.
– Förutsägelser! Pyttsan! – Hursa?
Jag hade allt ett finger med i leken!
Du misstror väl inte förutsägelser, för att du hjälpt dem att infrias?
Och du tror väl inte,
att äventyr och lyckad flykt
är ett resultat av ren tur ... bara för din egen nyttas skull?
Du är en fin person, herr Bagger, och jag har fattat tycke för dig.
Men du är bara en liten person i en stor värld.
Tack och lov!
Ja, nu är du åter hemma.
Lägg din ring som ett minne på spiselkransen.
Ge ut din berättelse, den du nu tror är till ända.
Vad menar du med "tror"? Den är väl till ända?
Eller ...?
O Bilbo Bagger,
om du verkligen förstod vad det är för en ring!
En dag kommer någon i din släkt att förstå, en som ännu inte är född.
Då skulle du inse, att den här berättelsen inte är till ända,
utan bara har börjat.